Sydney Johnsonová, čtrnáctiletá dívka z devátého kraje. Vylosovali ji, ale přitom to neměla být ona. Teď musí stanout v aréně před třiadvaceti nepřáteli, kteří se snaží připravit ji o život. Podaří se jí přežít?
06.05.2012 (11:00) • Eliza • Povídky » Na pokračování » Ostatní FanFiction • komentováno 9× • zobrazeno 1534×
Probudila jsem se brzy. Teprve se začínalo rozednívat. Začínal den, který bude pro dva lidi znamenat téměř jistou smrt. A jako každý rok jsem měla někdo hluboko uvnitř pocit, že letos to budu já. Soustředěně jsem se snažila na Hry nemyslet, dokud to nebude bezpodmínečně nutné. Ale sotva jsem sešla dolů do přízemí k rodičům, bylo mi jasné, že dnes opravdu nic předstírat nezvládnu.
Matka připravovala snídani, která bude dozajista více slaná než kdy jindy, jelikož při její přípravě ronila vodopády slz. Otec měl naproti tomu kamennou, nedotknutelnou tvář, ale sotva mě uviděl scházet ze schodů, po tváři se mu přeběhl neskutečně bolestný výraz. Byla jsem jejich vymodlené, jediné dítě.
Sotva jsem dosedla ke stolu, dostalo se mi znovu dvou bolestných pohledů a matka přede mě beze slova položila snídani. Kdybych nevěděla, co je za den, měla bych pocit, že mě za něco trestají.
Zbytek dne proběhl v krajní tichosti. Nemluvila jsem s rodiči a rodiče nemluvili se mnou. Přišlo mi to líto. Potřebovala jsem s nimi mluvit. Potřebovala jsem mluvit s kýmkoliv. Potřebovala jsem někomu sdělit, že nechci umřít, že nechci do arény, že chci zůstat tady, v devátém kraji u své rodiny a přátel. Ale komu jsem to měla povídat, když měli rodiče i moji přátelé daleko větší strach než já?
Za půl hodiny jsme se měli shromáždit na náměstí. Teď už i otec neúspěšně potlačoval slzy. Já jsem naopak získávala čím dál více kuráže, což jsem v této situaci považovala za naprosto šílené. Přísahala jsem sama sobě, že jestli to budu já, vyjdu na pódium se vztyčenou hlavou. A hlavně neomdlím.
Oblékla jsem si bílé, trochu rozevláté šaty těsně pod kolena. Bylo to nejkrásnější oblečení, které jsem měla, a když ho otec daroval mé matce, bylo prý příšerně drahé. A matka ho pak darovala mě. V mých čtrnácti letech už na mě nevysely, ale máma v nich bývala nádherná. Na hlavě jsem si vytvořila jednoduchý, ale vcelku hezký účes, skládající se z volně na záda spadajících blonďatých vlasů a jednoho nebo dvou copánků.
Vydali jsme se na náměstí. Rodiče šli za mnou a já stále čekala, že mi něco řeknou. Cokoliv. Klidně naprostou hloupost, ale nutně jsem chtěla slyšet jejich hlas. Ačkoliv jsem věděla, že podporovat a utěšovat mě opravdu nedokážou.
Jen co jsem se zapsala, vydala jsem se mezi ostatní dívky. Stoupla jsem si vedle své nejlepší kamarádky Melly, která se nekontrolovatelně třásla. Položila jsem jí ruku na rameno a ona mi ji bezděčně stiskla. Nepřežila bych, kdyby to musela být ona. Byla to drobná hnědovláska, která milovala, když mohla jen tak pobíhat po polích. Nezasloužila si nic zlého a už vůbec ne smrt. Radši já, než ona, pomyslela jsem si. V tu chvíli se na pódiu objevila Lawinia. Bezpochyby měla i nějaké příjmení, ale nikdo nám ho nikdy neřekl.
Lawinia si odkašlala a začala se svým typickým, každoročně se opakujícím, proslovem a tak jako vždy nám pustila speciální video dovezené z Kapitolu. Nikdo nikdy se na video ani na její slova doopravdy nesoustředil. Všichni se spíše drželi toho stébla vůle, které je stále drželo na nohou.
Že video skončilo, jsem si uvědomila až při Lawiniiných slovech "dámy první". Přepadla mě panika. Našla jsem očima své rodiče, kteří se kupodivu trochu sebrali. Otec podpíral matku a oba s napětím sledovali Lawiniu, jak šátrá ve skleněné kouli po jméně letošní splátkyně. Melly taktéž měla oči upřené na ni. Ale když Lawinia rozbalila lísteček a přečetla jméno, byl to někdo jiný, na koho se obrátily všechny pohledy.
Autor: Eliza (Shrnutí povídek), v rubrice: Povídky » Na pokračování » Ostatní FanFiction
![Sdílet](http://s7.addthis.com/static/btn/sm-plus.gif)
Diskuse pro článek Another Fire - 1. kapitola:
Hezký!
Už se těšim až si přečtu další kapitolku.
oukej :D
Katniss: už mám sice napsané a odeslané další kapitoly, ale pro ty další si to určitě zapamatuju ;). Rozhodně jsi mě nijak nenaštvala, jsem ráda za každý ohlas i kritiku :).
No... jsem zvědavá, jaký to dál bude.
Mně se to líbí, ale připadá mi to velmi stručné, což je škoda, protože kdybys to trošku rozepsala, taky by to nebylo na škodu. To je můj názor. Jinak příběh začíná zajímavě a já se budu těšit na další kapitolu. Líbí se mi, že se tu začíná šířit HG a také zde plánuji vydat povídku na toto téma. Omlouvám se jestli tě nějak naštvu, ale fakt si myslím, že by bylo super dát tam třeba víc popisů a tak.
Eliza: Vlastní eréna, juchů!! :D Právě jsi získala fanatického čtenáře :D
Sasanka: Strašně moc děkuju za pochvalu, i za kritiku, opravdu si toho vážím :)
Jinak povídka bude zařazena do éry před Katniss. A arénu budu mít určitě vlastní ;).
Tak začnu s drobnou kritikou, ať to mám za sebou a pak můžu chválit ;)
Dostalo mě "jeden nebo dva copánky". Copak ta holka neví, kolik těch copánků na hlavě má? Kdyby řekla pět nebo šest, nevyznělo by to tak špatně - ale rozdíl mezi jedním a dvěma je tak bolestně očividný, že tohle spojení v tomhle kontextu vypadá jako směšná parodie.
Dost divně taky vyznělo "drželi se stébla vůle". Většinou se lidé chytají stébla naděje, nebo tak nějak.
A i když jsem hrozná šťoura a kromě Harryho Pottera jsem našla chyby v téměř každé knížce, která se mi kdy dostala pod ruku, v tvé povídce jsem toho víc neobjevila (považuj to za extrémně velkou pochvalu. Já většinou nechválím :D ) Poslední dobou jako by se roztrhl pytel s FF na Hunger Games. Ale tvoje je první, kterou jsem vážně přečetla. A víš ty co? Už se těším na další kapitolu. Fakt. Jenom otázečka - bude to zařazené do "Katniss éry" nebo si vymyslíš zbrusu novou arénu? Ať vím, na co se můžu těšit. (Kdybys měla v plánu vymyslet vlastní arénu, asi bych ti musela líbat kotníčky a uctívat tě) Jen tak dál!
*Tvůj obrázek byl příliš velký, proto jsem ho zmenšila na požadovaných 100 px na výšku (jak se píše v pravidlech) a nahrála ti jej do složky v naší galerii, kam si můžeš ukládat i další obrázky. Složka je založena pod tvou přezdívkou. Při ukládání si ji vždy najdeš.
*Číslovky vypisuj slovy. (Výjimka je u letopočtů. Např. 2000 či 1875)
Přidat komentář:
- Smrťák 2 (1. část)
- Smrťák 1/2
- Who He Really Is
- Priznanie
- Pán šeliem
- Ráno v blátě
- Stručná a třaskavá historie podle A. J. Crowleyho
- Skvělý a přesný průvodce po Nazaretu ex-archanděla Gabriela, zrádce
- Tu je moje miesto
- Když má srdce svoji hlavu 1
...další zajímavé stránky Toto může být i váš web.
Jak přidám povídku? poslední články
poslední komentáře
Kdo je tu z členů? Klikni!