Pro čtenáře nad 15 let!
Verath a Zsilverth. Dvojčata, které se navzájem podporují, brání před ostatními, ale i prudí, jak to u sourozenců bývá, princezny, jenž musí nést toto označení, aniž by si to samy vybraly, dcery samotného Slepého krále, který z nich pomalu šílí, ženy, které našly své drahé polovičky, ale ta první si to nechce přiznat a ta druhá musí své polovičce teprve dokázat, že je pro něj ta vyvolená.
Spoluautorská povídka s Arminkou. :)
01.10.2011 (10:00) • Simiik • Povídky » Na pokračování » Ostatní FanFiction • komentováno 9× • zobrazeno 2287×
Verath
Ozval se zvonek, šla jsem otevřít, protože Vyvolené byly mimo z Angeliky.
„Doufám, že jsi to ty!“ houkla jsem a otevřela dveře.
„Pokud myslíš mě,“ pronesl sametovým hlasem Dwight. Kruci, dneska vypadá na míru k sežrání.
„Co tu chceš?“ optala jsem se ho.
„Jdu ti nabídnout svou žílu, jako obvykle,“ řekl a už udělal krok vpřed.
„Brzdi, Dwighte, dnes nemám na svou žízeň čas a není zas tak naléhavá, zítra můžeš?“
„Zítra? Hm, mohl bych se podle toho zařídit.“
„Fajn, tak zítra v tuhle dobu, měj se.“
Zavřela jsem mu před nosem a odešla zkontrolovat Vyvolené. Hltaly konec prvního dílu a žádaly si díl druhý. Hodila jsem jim tam dvojku, zkontrolovala jsem mobil. Měla jsem zprávu od neznámého čísla. Taky mě mohlo trknout, že mu to Xhex řekne osobně. Napsal, ať si vyberu, jakýkoliv pokoj chci, hlavně, co nejdál od něj. Udělala jsem pravý opak, vybrala jsem si pokoj přímo naproti němu. Jeho problém, měl tu být, když jsem si vybírala. Teď mě odtud nedostane. Nakonec jsem si kufry donesla sama, menší posílení svalů mi neuškodí. Vybalila jsem si oblečení a trochu zkulturnila pokoj. Kufr se zbraněmi jsem dala pod postel, nemusí všichni vědět, že jsem nebezpečnější, než mexičtí přistěhovalci a celkem živě si dokáži představit, jak by to vypadalo, kdyby ty zbraně našly Vyvolené. Pak jsem šla zkontrolovat Vyvolené, většina z nich šla do svých pokojů uložit se ke spánku.
Vlezla jsem si do sprchy a poddala se horké vodě.
(…)
S ručníkem obmotaným kolem těla jsem se vrátila do pokoje pro čelenku. Nesnáším, když mi ofina leze do očí při čištění zubů. Znenadání jsem ucítila tlak na své hrudi a náraz mých zad na stěnu. Vytřeštěně jsem sledovala Lassitera.
„Co tu děláš?“
„Kde je!“ křičel, byl jak pominutý. Vpálil do koupelny, já mu byla v patách.
„Můžeš mi říct, co tu ječíš, jak pomatená hysterka?“
„Kde je Dwight?“ procedil skrz zuby a pevně mi stiskl paže.
„Jak o něm víš?“
„Užila sis? Jaký to s ním bylo, co?“
„Mohl bys přestat! Začni mi odpovídat na otázky a já začnu odpovídat na ty tvé. Dwight tu není, vykopla jsem ho.“
Jakmile jsem to dořekla, jeho pohled se zmírnil. Pomalu, ale jistě se uklidňoval. Sakra, co to s ním je?
„Teď mi řekni, jak to víš, že tu měl přijít,“ mluvila jsem vyrovnaně a nepatrně se usmála, abych ho ještě víc uvolnila.
„Hlídal jsem tvou ségru při krmení, což mi připomíná, ten tvůj vzkaz.“ Jemně položil svou ruku na lem ručníku a pevně ho sevřel.
„Počkej, tobě táta svěřil ségru do krvavého opatrovnictví? Jak sis vedl?“
„Nemohl jsem tam vydržet a málem jsem toho kluka zabil. Normálně si představoval, jak tvou sestru ojede a měl celkem bujnou fantazii na pozice, to se mu musí uznat.“
„Eugene?! Ten u ségry nepochodí,“ zakývala jsem záporně hlavou a přiblížila se víc k Lassiterovi.
„Tomu bych moc nevěřil.“ Natahoval se k polibku, ale já ucukla. „Ona snad?“
„Nevím, asi ne.“
„Jak asi ne?“
„Nebyl jsem tam do konce. Wrath je přehnaně starostlivý a dost naivní, když si myslí, že jste neposkvrněné. Ať jí nechá i trochu té sexuální svobody, i když dneska po ní vyjel jeden kluk v táboře, sejmul jsem ho k zemi.“
„Co? Proč? Raději pořádný chlap, než Eugene. Zajímalo by mě, zda tím něco nezamýšlí.“
„Co tím myslíš?“
„Nic, holčičí věci. Takže … vzkaz se ti líbil?“ zavrněla jsem. Jen přikývnul a pousmál se, pro něj typickým ďábelským úsměvem, který vám připadal, andělsky zlomyslný. Přestala jsem držet ruce u těla a objala jimi jeho široká ramena. Okamžitě toho využil a strhl ručník dolů. Vyhrnula jsem mu triko přes hlavu a shodila ho dolů. Přitiskla jsem se svými rty na jeho a podávala mu mou rostoucí vášeň v extra dávkách. Nevím, čím to bylo, ale pocítila jsem silnou touhu, kousnout ho do krku. Odtáhl se od mých rtů a nabídl mi svůj krk.
„Vem si ji, potřebuješ to,“ vybízel mě.
„Ne, tvá krev je jiná, než upíří. Jsem po ní citlivější, nadrženější, hyperaktivnější, silnější a k tomu zítra přijde Dwight.“ Při vyslovení jeho jména se ode mě odtáhl úplně.
„Takže Dwight, jo? Má lepší krev? Je to s ním lepší?“
„Co to zas do tebe vjelo?“
„Nic, jsem naprosto normální!“ opět zvyšoval hlas.
„Nikdy jsem s Dwightem nic neměla. Jediné, co od něj chci, je jeho krev.“ Naše první hádka, jak jde vidět, zvedla jsem ručník a obmotala jsem si ho kolem těla.
„A to si ji musíš brát z žíly na krku!!!“
„Děláš, jako bys mě neznal! Vždy musím vše hnát do krajností, líbí se mi to, ale nespím s ním!“
„A to ti mám věřit?!“
„Fajn, viděl jsi snad něco v mé mysli? Ne, neviděl, takže laskavě se uklidni. Před chvíli jsi tu mluvil o sexuální svobodě a teď mě tu poučuješ!“
„Jenže to jsem mluvil o tvé sestře, ta je svobodná!“
„Já jsem taky svobodná!“
„Ty jsi kurva!“ křikl dopáleně a shodil na zem vázu, která byla na stole.
„Já jsem kurva, jo? Kdybych byla kurva, tak mi za to dáváš prachy, chlapečku!“ ječela jsem na něj.
„Ne, princezničko, ty za to dostáváš něco jiného. Pro tebe něco mnohem důležitějšího, než jsou prachy. Lov bezduchých, to je to, po čem toužíš.“
„Vypadni, nemíním se tu s tebou hádat. Za chvíli přijde Rehv.“
„Další tvůj zákazník? To se ale sestře nedělá, brát jí kořist, nebo si to mezi sebou prohazujete?“
„Jdi do prdele, ty jeden kreténe. Ty a já jsme spolu skončili. Už ti nebudu dělat soukromou děvku, najdi si jinou utěšovatelku!“
„Skončili? Fajn!“
„Fajn!“ křikla jsem rozhořčeně. Pokojem se rozhostila záře a už byl pryč.
Vytočená do morku špičáků jsem šla ke kufru se zbraněmi. Rozepla jsem zip a jako první jsem spatřila jeho dárek. Znechuceně jsem je odložila stranou a vytáhla svůj první Glock, který jsem kdy dostala. Vzala jsem náboje, zbraň a kufr zasunula zpátky pod postel.
U dveří jsem se zarazila, měla jsem na sobě jen ručník. Rychle jsem na sebe hodila kraťase a tílko. Dole v kuchyni jsem prohrabala skříně s jídlem a zabavila všechny konzervy. Vyšla jsem na dvorek, sice nevím, jak jsem ho našla, ale když něco nehledáte, vždycky to najdete. Položila jsem plechovky na zem, odstoupila dál, nabila zbraň a střílela do nich, jak pominutá. Je mi jedno, zda to Vyvolené vyděsí. Potřebuji se kurva odreagovat, protože mě kurva nasral! Ty sračky, které byly v konzervách, stříkaly, kam jen mohly.
„Co to krucinál děláš?“ ječel napůl šíleně Rehv.
„Co je ti do toho!“
„No, moc mi je do toho! To byla má oblíbená omáčka do špaget. Musíš všecko ničit? Nejsi ty náhodou dcera Butche (Dhestroyer)?!“
„Nebuď cíťa!“ prosmýkla jsem se kolem něj a odešla nahoru do pokoje.
„Kdo uklidí ten bordel!“ ječel za mnou.
„Poraď si, jsi přece dospělej, na rozdíl ode mě ne?“
Práskla jsem dveřmi a popadla mobil. Potřebuji s ní mluvit, hned!
„Ahoj, Zsil.“
„Verath?“
Ona je opilá?
„Pozdravuj Butche a Vishouse,“ řekla jsem.
„Pozdě, už odpísmenkovali, natřela jsem jim prdel ve Scrablu, jsem dobrá.“
Aha, tak Scrable vládne Bratrstvu, šupa!
„Ukončila jsem to s Lassiterem,“ vybalila jsem to na ni. Chvíli bylo ticho, pak jsem uslyšela prásknutí dveří.
„Proč?“ ozvala se najednou.
„Protože to jinak nešlo. Začal být žárlivý.“
„Chceš říct, že začínal být citově otevřený?“
„Ještě ty s tím začínej, jdu si lehnout, měj se, zítra ti zavolám, ano?“
„Jasně, ségra, dobrou noc.“
Moc vám obě děkujeme za komentáře a jsme opravdu rády, že se vám povídka líbí. Komentáře jsou vítány, jako vždy. :D Další díl bude v podání Zsil, která to přežene s alkoholem.
Autor: Simiik (Shrnutí povídek), v rubrice: Povídky » Na pokračování » Ostatní FanFiction
![Sdílet](http://s7.addthis.com/static/btn/sm-plus.gif)
Diskuse pro článek Double miracle - 9. kapitola:
Smím se zeptat kdy bude nová kapitola?
Jo taky se mi líbí víc, když jsou spolu
Jo snad se dají zase do hromady
Žiarlivosť asi vážne škodí zdraviu! Ale dúfam, že sa tí dvaja dajú dohromady, som si takmer istá, že bez seba dlho nevydržia. Vera bude čoskoro potrebovať záchranu, pri jej povahe.
Neviem prečo, ale strašne ma pobavila veta, že bola nasratá až do "morku špičáků". To sa mi naozaj rátalo.
Super kapča, strašne sa už teším na pokračovanie.
Můj názor na tuhle povídku:
Akorát škoda, že se rozešli, ale vždycky se můžou dát zase do kupy ne???
jde vám to skvěle, holky
Jen tak dál.
Škoda že se rozešli
Ale, když se takhle chová rozešla bych se s ním taky. Fkt nechápu co to do něj vjelo!
Ta žárlivá scéna je úplně úžasná!!!
Ale je škoda, že se rozešli
Až moc žárlivosti škodí. To já taky znám.
DO-KO-NA-LÝ!!!
Přidat komentář:
- Smrťák 2 (1. část)
- Smrťák 1/2
- Who He Really Is
- Priznanie
- Pán šeliem
- Ráno v blátě
- Stručná a třaskavá historie podle A. J. Crowleyho
- Skvělý a přesný průvodce po Nazaretu ex-archanděla Gabriela, zrádce
- Tu je moje miesto
- Když má srdce svoji hlavu 1
...další zajímavé stránky Toto může být i váš web.
Jak přidám povídku? poslední články
poslední komentáře
Kdo je tu z členů? Klikni!