Upíři. Téma, které si do svého žánru začlenilo nesčetně spisovatelů a i já vám jednu verzi přináším. Láska tak nádherný cit, ale pro upíry nenáviděná emoce. Proč? To se dočtete v této povídce Protiklad lásky. Příjemné čtení přeje LittleGii.
10.09.2011 (15:00) • LittleGii • Povídky » Na pokračování • komentováno 7× • zobrazeno 991×
Protiklad lásky
Prolog
Lidstvo od počátku věků provází cit. Jsme schopni milovat. Láska je pro nás darem, ale i prokletím. Pro ně je tím největším prokletím. Ptáte se proč? Protože tvor, který odmítl milovat, protože díky této malé oběti mu byl darován nesmrtelný život. Co je to vlastně, ale za život bez lásky? Může někdo existovat, ale nemilovat?
Kapitola první
Procházela jsem nočními ulicemi Londýna a vnímala ten klid. Klid, který jsem poslední dobou tak často hledala. Je těžké ho najít, pokud nehledáte pozorně.
Pak jsem, ale z ničeho nic pocítila bolest v krku, to je poslední co si pamatuji.
***
Otevřela jsem oči a zahleděla se do tváře nějakému muži. Měl hnědé oči a dlouhé vlasy mu spadaly kolem tváře, jako závoj. Mohla bych říct, že je pohledný, ale něco mi na něm nesedělo.
Když si všiml, jak se na něj dívám, tak se postavil a urovnal si, nejspíš pekelně drahý, černý kabát.
„Co se stalo? Kdo jste? Kde to jsem?" začala jsem ze sebe chrlit jednu otázku za druhou. Muž se jen pobaveně zasmál a zatřásl hlavou. Stejně rychle jako se začal smát, jeho tvář zvážněla.
„Pořád stejné. Kdo jsem? Jmenuji se Viktor. Kde to jsme? Právě teď se nacházíme v mém domě a co se vlastně stalo? Na to už odpověď není tak jednoduchá," odpověděl mi." A smím se zeptat já na tvé jméno?"
„Já jsem Lily. Jak to myslíte není jednoduchá?"
„Možná tě to trochu vyděsí, ale stal se z tebe upír." Šokovaně jsem na něj zírala a čekala kdy řekne Apríl.
„To myslíte vážně?“
„Samozřejmě.“
„To není možné, upíři neexistují!“
„Ne?“ ohradil se, načež pootevřel pusu a já viděla jak se mu prodloužily špičáky. Šokovaně jsem zalapala po dechu a o kousek se posunula.
„Nu, dobrá. Berme tedy v úvahu, že vy jste jste upír, ale já být upír nemůžu.“ Zkoumavě se na mě zadíval a já spustila obvyklou historii.
„Proč by ne?“ zeptal se a do jeho hlasu se vkradl mírně veselý tón.
„Jsem obyčejná holka z obyčejný rodiny, která neumí zpívat ani malovat ani dokonce na něco hrát. Školou jsem prolezla jen tak tak. Nejsem ničím zvláštní a rozhodně nemůžu být upír. To bych měla moc velké štěstí.“ Poslední větu jsem si spíš zamumlala pro sebe. Ale Viktor se jen zasmál.
„Wow. To bylo velice… působivé. Dobře, takže chceš dokázat, že se z tebe stal upír? Fajn, tak pojď se mnou.“ Vyrazili jsme z místnosti. Poslušně jsem ho následovala až do nižšího patra, kde, jak jsem zjistila, byla kuchyně. Byla velice útulná. Znáte to, taková ve které byste i vy vařili, kdyby jste to uměli. A tam na konci místnosti u plotny stála dívka možná o něco starší jak já.
„Janine chci ti představit naši novou přítelkyni,“ řekl Viktor a Janine se otočila. Jak jsem si všimla, měla na krku hodně kousanců, což potvrzovalo moji domněnku, že jsem se musela zbláznit.
„Moc mě těší, madam,“ řekla Janin. Viktor ke mně zezadu přistoupil a chytil mě za ramena.
„Cítíš její krev.“ Ozval se jeho hlas kousek od mého ucha. Měl pravdu, cítila jsem ji. Tak lákavou. „Slyšíš její tep.“ Zase měl pravdu. Najednou jsem nechtěla nic jiného než tu krev ochutnat. Musela jsem se zbláznit, protože to nebylo normální. Za chvíli se probudím a zjistím, že se mi to zdálo. Ale já se neprobouzela. Místo toho jsem došla k Janine a odhrnula jí vlasy na stranu.Mohlo by to vypadat divně, ale nechtěla jsem je zamazat.
„Jen ochutnám,“ zašeptala jsem.
„Ano, madam.“ To že odpověděla mě dost překvapila. Sama souhlasila s tím, abych pila její krev. V ten moment jsem to, ale odsunula stranou. Nevěděla jsem, co mám dělat, ale něco uvnitř mě ano. Sklonila jsem se k jejímu krku a zabořila do něj zuby.
V ústech mi okamžitě explodovala bomba chutí. Bylo to jako ten nejlepší čaj, ta nejlahodnější čokoláda, to nejlepší víno. Naprosto úžasné. Nevím jak dlouho jsem pila, ale po chvíli mě něčí ruce odtrhli a já se po dotyčném ohnala a zavrčela. Fakticky zavrčela.
„Klid, nemusíš být tak divoká. Nechceš ji přeci zabít.“ Mluvil klidně a nenuceně.
„Ale ano, chci.“
Velice mě potěší, když zanecháte svůj názor. Vaše LittleGii
Autor: LittleGii (Shrnutí povídek), v rubrice: Povídky » Na pokračování
![Sdílet](http://s7.addthis.com/static/btn/sm-plus.gif)
Diskuse pro článek Protiklad lásky - Prolog + Kapitola první:
páni zajimavé... jsem zvědavá jak to bude dál
krásné...ale ted si říkám že je to třetí povídka co mě tu dnes zaujala a jako ty předchozí dvě jdou od tebe
vážně skvěle píšeš
Tak ten konec byl úžasný, dodal tomu pořádný šmrnc!
je to skvělý už se těšim na další moc se ti povedla tak honem rychle dalšíí šup šup =))
Dokonalé.
Tak to už je druhá povídka co mě tak dostala.
Doufám, že už brzy přibude další kapitola.
*Shoda přísudku s podmětem.
*Opět. Kapitola velké, první malé.
*Čárky.
*Přímá řeč, pokud po ní následuje uvozovací věta (řekl, pošeptal, přitakal, atd.) bude přímá řeč končit čárkou a uvozovací bude začínat malým písmenem.
*Překlepy.
Přidat komentář:
- Smrťák 2 (1. část)
- Smrťák 1/2
- Who He Really Is
- Priznanie
- Pán šeliem
- Ráno v blátě
- Stručná a třaskavá historie podle A. J. Crowleyho
- Skvělý a přesný průvodce po Nazaretu ex-archanděla Gabriela, zrádce
- Tu je moje miesto
- Když má srdce svoji hlavu 1
...další zajímavé stránky Toto může být i váš web.
Jak přidám povídku? poslední články
poslední komentáře
Kdo je tu z členů? Klikni!